Odinioară, oamenii credeau că Dumnezeu
a creat lumea, si vietătile din ea,
fiecare cu un anumit scop, într-un univers bine ordonat,
asupra căruia Creatorul nostru prezida,
recompensând faptele bune si pedepsind păcatele.
Teoria lui Charles Darwin despre evolutia prin selectie naturală
a făcut o bresă în această explicatie confortabilă a vietii.
Si ne-a pus pe noi, în fata unui adevăr evident, dar totusi supărător -
Oamenii nu detin suprematia asupra animalelor!
Noi suntem animale.
Noi suntem a 5-a maimută.
Dar chiar si Darwin a ezitat să spună asta cu voce tare.
Punea sub semnul întrebării, încrederea în semenii nostri.
Sunt manierele si moralitatea noastră doar de suprafată?
Dacă lupta pentru existentă conduce evolutia, atunci,
de ce noi oamenii nu trăim într-o lume de genul "care-pe-care"?
Atunci oare, curătarea etnică, sau genocidul,
nu sunt si ele un fel de strategii de supravietuire?
În acest documentar, vreau să examinez
problema pe care Darwin a ocolit-o în Originea Speciilor:
"evolutia oamenilor".
Vreau să întreb: ce reprezintă evolutia, pentru noi?
Întrebarea este mai urgentă ca niciodată.
Tot mai des, oameni religiosi sau nu, atacă Darwinismul,
pentru că în opinia lor, scuză egoismul si barbarismul.
De-a lungul carierei mele, m-am luptat să împac valorile mele liberale
cu ceea ce Darwin a dezvăluit a fi neîndurătorul război al naturii.
Asa că acum o să vă duc în tenebrele Darwinismului
si o să caut răspunsurile...
si speranta.
Selectia naturală este forta conducătoare a evolutiei,
dar asta nu înseamnă că societatea
ar trebui să fie condusă de argumentele Darwiniene.
Ca om de stiintă, sunt încântat de selectia naturală,
dar ca om, o dezaprob ca principiu de organizare a societătii.
Evolutia prin selectie naturală este o idee foarte simplă.
După mii de generatii, datorită luptei pentru existentă,
mutatiile de succes au supravietuit îndeajuns ca să se reproducă,
proces care, treptat, a modelat organismele vii
către forme din ce în ce mai specializate.
Forme de viată care includ si maimutele -
giboni, urangutani, gorile, cimpanzei...si noi.
Aici, la "London Zoo", în 1830,
sosirea primelor maimute a ofensat bunele maniere ale societăti.
Regina Victoria, le-a găsit dureros si dezagreabil de umane.
Dar un alt vizitator a fost vrăjit!
Tânărul Charles Darwin a văzut adevărul absolut
holbându-se înapoi la el din partea cealaltă a custii.
Similaritatea stranie a mâinilor maimutei
si umanitatea pe care o întrezărim în ochii ei
au reprezentat pentru Darwin, dovezi suplimentare în favoarea evolutiei,
si a faptului că toate vietuitoarele erau înrudite.
El si-a dat seama că maimutele Africane erau cei mai apropiati veri ai nostri.
Africa de Est - locul meu de nastere - si, mai important,
locul de nastere al speciei umane.
Acum aproximativ cinci - sase milioane de ani,
a trăit în Africa o maimută care avea doi copii.
Unul din acei copii a fost destinat să ne dea nastere nouă,
celălalt a fost destinat să dea nastere cimpanzeilor.
Dacă as sta aici si as tine mâna mamei mele,
si ea ar tine mâna mamei ei,
si la rândul ei, ea ar tine mâna mamei sale, si tot asa,
până la strămosii tuturor oamenilor si cimpanzeilor,
cât credeti că s-ar întinde acest rând?
Răspunsul este: aproximativ 300 de mile.
De-a lungul acestei distante surprinzător de mică,
compararea fosilelor aduce dovezi ale unor schimbări extraordinare.
Paleontologul Richard Leakey si familia lui
au găsit dovezi importante în Rift Valley din Kenya.
Dovezi ce descriu evolutia strămosilor nostri.
Acum aprox. 1.9 milioane de ani ,
cranii ca acesta îsi fac aparitia.
Iată de ce sunt numite "Homo habilis":
Creierele sunt mai mari, fiindcă au o fată mai mare si plată,
si probabil au fost transmise ereditar lui "Homo erectus",
care apare în Africa
acum aproximativ 1.8 milioane de ani.
Acesta este atunci, strămosul lui "Homo sapiens".
Acesta persistă aproape un milion de ani, sub această formă,
si apoi face loc cuiva cu un creier si mai mare -
formă care se aseamănă mult mai mult cu a noastră.
Acesta are cutia craniană imensă.
Creierul chiar s-a dilatat.
E mult mai asemănător cu un creier uman modern în ceea ce priveste mărimea
si în ceea ce priveste forma,
si până când ajungi la acesta,
toti ceilalti vor fi dispărut din repertorierea fosilelor.
Deci, toti pasii majori din istoria umanitătii s-au petrecut, de fapt, în Africa.
Întâlnesc des oameni care îmi spun,
"Nimeni nu o să-mi spună mie că sunt o maimută."
Este oare aceasta, un fel de repulsie viscerală? Si voi ati întâlnit astă?
Da, dar pare atât de deplasat
deoarece, după cum stii, noi suntem a 5-a maimută.
Nu ne-am separat niciodată de maimute, doar facem lucrurile diferit.
Mi-a plăcut întotdeauna să merg la o expozitie de maimute,
în una din marile grădini zoo,
să pot privii oamenii uitându-se la un grup de cimpanzei,...
si ce e foarte clar, dacă te uiti la expresia fetei lor,
poti să vezi că nu sunt siguri dacă aceea maimută se aseamănă cu ei
dar se pot uita în jur si să zică, "Da! Există o similaritate
"între acea persoană si maimuta de partea cealaltă a custii ."
Suntem mai apropiati de cimpanzei, de cimpanzeii africani,
decât calul este de măgar.
Caii si măgarii pusi împreună produc descendenti.
"Wow!" zice toată lumea. "Esti...?"
"Da, sunt."
Este un gând tulburător.
În termeni evolutionisti, suntem atât de apropiati de cimpanzei
încât nu este ridicol să te întrebi
dacă am putea fi încă în stare să ne împerechem cu ei.
Noi suntem animalul uman,
veri ai maimutelor, cu o postură verticală si creierul mai mare,
care am evoluat astfel pentru a domina competitia.
Ca biologist, m-am interesat de implicatiile complexe ale acestui fapt,
si ce ne poate spune despre societatea umană actuală.
Cu toate acestea, peste jumătate din populatia Pământului
este atât de îngrozită de ceea ce spune Darwinismul despre originea noastră,
încât refuză pur si simplu să o creadă.
Sunt o maimută. Tu esti o maimută?
Nu, nu sunt, sunt o fiintă umană!
Încep această călătorie pentru a explora partea întunecată a Darwinismului.
Vreau să aflu ce înseamnă pentru noi
să fi evoluat, datorită luptei violente pentru supravietuire din natură.
De ce ar trebui a 5-a maimută să-si iubească semenii?
Gândul originii noastre animale îi poate deranja pe unii.
Cititi "Originea Speciilor", capodopera lui Darwin,
cel care a formulat această teorie a evolutiei,
si o să găsiti doar câteva referinte scurte despre originile umanitătii.
Acel om făcut după imaginea lui Dumnezeu,
având suprematie asupra animalelor,
definea ce însemna a fi uman, pentru acele vremuri,
asa încât, a vorbi despre evolutia umanitătii era, pur si simplu, prea riscant.
Darwin a evitat să aibă neplăceri din această cauză,
si a scris pur si simplu, către sfârsitul cărtii:
"Se va face lumină peste originea omului si a istoriei lui."
Dar când cartea a ajuns să fie publicată în 1859,
rumorile s-au concentrat asupra implicatiilor extraordinare asupra omenirii.
Suntem noi oare, doar niste animale în rochii drăgute?
Evolutia a devenit cunoscută că "teoria maimutei".
Zarva nu s-a încheiat.
În Kenya, leagănul omenirii,
grupuri religioase încearcă să blocheze deschiderea
Muzeului National cu expozitia de fosile umane.
Repertorierea fosilelor strămosilor omului are o fascinatie deosebită.
Pentru mine, acestea sunt mult mai pretioase decât bijuteriile coroanei.
Acesta este "Turkana Boy".
"Homo erectus", vechi de 1.5 milioane de ani .
Cel mai complet schelet uman străvechi, descoperit vreodată.
Este una din cele mai pretioase relicve din orice muzeu
oriunde în lume.
Ar fi mare păcat, dacă vor exista presiuni
pentru a nu i se permite să fie expus.
Miscarea evanghelică, cu o influentă de zece milioane de oameni, în Kenya
a condus campania "ascundeti oasele".
Din coincidentă, eu m-am născut exact lângă biserica
unde protestul este condus de Episcopul Bonifes Adoyo.
Domnule Episcop ce faceti?
Foarte drăgut din partea dvs că ati acceptat această întâlnire.
La fel! Sunt aici să cunosc marele profesor.
Să intrăm, vreti?
M-am născut chiar peste drum, acolo.
Nu, mi s-a spus că de partea cealaltă.
Păi, va trebui să lămurim asta.
Da, da.
'Era clar că nu aveam să ne privim ochi-în-ochi de la început!'
Eu sunt maimută. Dumneavoastră sunteti?
Eu nu sunt. Cu sigurantă nu sunt.
Eu sunt special.
Făcut după imaginea lui Dumnezeu, în mintea creativă a lui Dumnezeu,
la fel de creativ ca si Dumnezeul care m-a făcut.
Asta este diferenta dintre mine si o maimută.
Păi, eu sunt maimută. Sunt o maimută africană.
Sunt foarte mândru să fiu o maimută africană, si la fel ar trebui să fii si tu.
Nu credeti că dovezile ar trebui expuse
pentru toată lumea si să hotărască fiecare?
Desigur.
Dumneavoastră sunteti împotriva expunerii!
Fiecare ar trebui să decidă singur.
Nu, nu sunt împotriva expunerii,
Sunt împotriva atasării teoriei evolutiei acestei expuneri.
Vezi, doar despre asta vorbim.
Ai fi bucuros să fie expuse, dar nu cu mesajele evolutiei?
Sunt cranii complete de fiinte umane.
Păi, nu prea!
Sunt mult mai mici decât ale noastre si au mult mai putin creier.
Cel vechi de 3 milioane de ani,
avea creierul de aceeasi mărime ca si cimpanzeii.
Erau un fel de cimpanzeu, sprijinindu-se pe picioarele din spate,
asadar era primul pas spre a deveni om.
Următorul pas a fost atunci, când "Turkana Boy",
a avut un creier mai mare,
si pasul final a fost să aibe un creier si mai mare, ca noi.
Dar, dacă de acolo avem originea,
si am evoluat până la acest stadiu,
de ce nu au evoluat si ceilalti cimpanzei...către om?
De ce nu au dispărut?
Pentru că în procesul prin care s-au dezvoltat la acest nivel,
ar fi trebuit să dispară.
Nu, nu asa merge evolutia.
Nu suntem descendentii lor.
Suntem verii lor.
Deci si ei si noi ne tragem dintr-un strămos comun.
Aici sunt cimpanzeii, aici suntem noi.
Avem un strămos comun.
Acum, acel strămos comun nu era nici cimpanzeu si nu era nici om,
era altceva.
Si a evoluat spre a fi cimpanzeu, si într-o altă directie,
a evoluat spre a fi om.
Deci cimpanzeii au evoluat tot timpul,
si oamenii au evoluat tot timpul,
si probabil vor evolua amândoi, dar nu putem prezice în ce directie.
Discutia noastră a ajuns la un punct important despre evolutie.'
Deci care este telul evolutiei? Care este scopul final?
Este că noi să avem capete mari?
Nu este nici un scop!
Nici un scop?
Doar se întâmplă.
Asta nu-mi răspunde la întrebare.
Încotro ne îndreptăm?
Vreau să zic, până unde putem să spunem că e limita?
Nu are teluri.
Este o greseală să spui că evolutia are scopuri.
Nu a avut niciodată. Ea face doar schimbări.
Asta e crucial. Ca să întelegi evolutia prin selectia naturală,
trebuie să întelegi că ea nu este o mare schemă cu teluri.
Este un proces greu, neghidat
care pur si simplu îi favorizează pe cei care au mai mult succes
în transmiterea genelor.
Nu are moralitate sau scop.
Si noi oamenii, suntem doar unul din produsele lui.
Darwin a coborât omul de pe piedestalul său,
si l-a privit ca pe un animal oarecare.
Noi am evoluat prin competitia nemiloasă a naturii.
Deci, ce înseamnă asta pentru noi si pentru societatea noastră?
Ca să începem să ne confruntăm cu această problemă,
trebuie să întelegem ce este natura si totodată, glorioasa ei brutalitate.
Natura pare a fi o armonie.
Dar, după cum si-a dat seama Darwin,
există o luptă în sânul ei.
Toti actorii lucrează pentru propriul beneficiu
si pentru că sunt înconjurati de altii care lucrează,
la fel, pentru propriul beneficiu,
au tendinta să se exploateze reciproc.
În pădurea întunecată,
toate plantele se luptă să ajungă la lumină.
Copacii mari plătesc pretul corect
crescând spre soare.
Dar acest smochin face ceva foarte ciudat si crud.
A apărut în vârful copacului de la o sământă,
probabil scăpată de o maimută care mănâncă fructe.
Apoi si-a trimis rădăcinile în jos spre pământ
ca să primească nutrimentele din pământ.
Apoi aceste rădăcini s-au încolăcit în jurul pomului initial
si l-au strangulat până la moarte.
În cele din urmă, pomul initial va muri,
iar smochinul va rămâne în picioare, prin fortele propriii,
după ce a uzurpat pozitia lui la soare.
Lupta încrâncenată pentru supravietuire, din natură
a fost forta motrice care a condus evolutia vietii.
Si aici începe propria mea luptă cu consecintele Darwinismului.
Atacurile la adresa lui Darwin au pretins că teoria lui fără scop si fără suflet
a dezlăntuit ce e mai rău în natura umană.
Dacă natură este o competitie nemiloasă,
si natură e locul unde am evoluat,
atunci este acesta adevăratul model pentru societatea umană?
Fiecare pentru el?
Păi, hai să aruncăm o privire!
Exista o arie în relatiile umane în care mentalitatea "care-pe-care"
pare perfect naturală.
În afaceri.
Anumite elemente din afaceri
au iubit întotdeauna ceea ce ei percep ca mesajul lui Darwin -
cei puternici trebuie să supravietuiască, cei slabi dispar.
Acesta este aparent justificarea pentru capitalismul nestăpânit
si negarea ajutorului pentru cei săraci.
Câtiva mari antreprenori ai secolului 20,
asa numitii "baroni tâlhari" precum magnatul petrolului John D Rockefeller,
erau Darwinisti sociali nerusinati.
Ei credeau că progresul uman va fi livrat
prin modelarea afacerilor si a societătii precum în natură,
prin neîntrerupta lege a junglei.
'Astăzi, gigantii industriei petroliere
'se dezvoltă precum modelul Rockefeller, arhitectul afacerii erei noastre.'
Darwinismul social este încă printre noi.
În anii 1990, compania Americană de electricitate "Enron"
a făcut un experiment Darwinian cam ciudat,
alegând ca 15% dintre muncitori să fie concediati în fiecare an.
Nu s-a încheiat cu bine.
Enron nu i-a selectat neapărat pe cei mai buni
ci doar pe cei mai nemilosi dintre ei,
care au închis ochii la frauda pe scară largă.
ce a adus compania în dizgratie.
Ken Lay, presedinte si director executiv la Enron.
ACLAMATII
Am fost la un congres al antreprenorilor din London
să observ spiritul animalic din afaceri, mai îndeaproape.
Prietenul meu este cel mai bun agent de bursă, în City...
si are asa de multi bani că nu stie ce să facă cu ei...
Un lucru îmi este neclar,... si acesta ar fi: de ce sunteti aici?
Prezentarea ta - O să pun cărtile pe masă.
Nu-mi place industria de recrutare în general...
De foarte mul timp, oamenii au observat
similaritătile dintre sistemul economic si sistemul biologic,
în particular, notiunea de competitie din ambele sisteme.
Când afacerile concurează, ne putem gândi la ele ca la niste strategii,
deci ai putea să ai o strategie pentru o bancă, un mod de a conduce o bancă,
si fiecare bancă de-a lungul străzii
va avea un mod putin diferit de a conduce banca, o strategie diferită,
iar competitia evolutionistă,
este o competitie în favoarea ta, când mergi pe acea stradă
pentru a descoperi care bancă îti va oferi cel mai mult,
care strategie se potriveste cel mai bine nevoilor tale.
'Deci ceea ce vedem,
sunt doar niste maimute corporatiste, luptând pentru suprematie,
'fără compasiune, arătându-si coltii?
'Mă întreb dacă nu este mai mult îngâmfare decât realitate ?'
Nu credeti că există un risc în a exagera analogia Darwiniană ?
< Da, foarte mult.
Presa adoră să-i prezinte pe directorii executivi si antreprenorii companiei,
ca pe niste eroi,
si acestia chiar sunt în multe privinte.
Lucrează din greu, fac mari sacrificii.
Dar mitul este că acestia sunt mari vizionări,
acei oameni care pot prezice viitorul
si pot conduce o organizatie spre viitor.
Realitatea însă este aceea că sistemele economice, ca si sistemele biologice,
sunt extrem de complexe
si a fi capabil să prezici ce o să se întâmple pe termen lung
este extraordinar de greu, dacă nu chiar imposibil.
Si ceea ce fac unele companii,
este mai degrabă să încerce să ghicească încotro se îndreaptă piata.
Ele vor crea o serie de variatiuni în interiorul companiei
si vor lăsa piata să aleagă -
lasă clientii să decidă ce produse si servicii le plac cel mai mult.
Acesti moguli legendări care... vreau să spun, e un fel de noroc
că ei sunt cei care doar... doar s-a întâmplat să o nimerească?
Retrospectiv, ai putea să spui că ei au nimerit-o! Dar asta doar retrospectiv.
În fine, fără să iei din talentul pe care acesti indivizi, l-ar putea avea...
dar dacă îti imaginezi o cameră plină de oameni care dau cu banul,
iar dacă acea cameră e destul de mare,
unul din ei, sigur va nimeri pajura de zece ori la rând.
Si apoi dacă întrebi acea persoană: "Ce ai făcut ?"
O să spună: "Sunt expert în datul cu banul! Am încheieturile potrivite."
Si vedem acelasi lucru si în afaceri.
PĂLĂVRĂGEALĂ
Asadar, Darwinismul în afaceri pare a fi mai degrabă o metaforă, decât o analogie.
Cu sigurantă, el nu furnizează o legătură directă cu legile naturii,
în ceea ce priveste progresul economic,
asa cum obisnuiau să sustină Darwinistii sociali.
Dar poate oare fi aplicat Darwinismul altor domenii ale afacerilor?
Ce ar fi dacă am stăpâni frâul evolutiei noastre ?
Nu pentru a copia natura, ci pentru a o controla.
Pentru a accelera procesul de eliminare.
'Odată ce s-au născut, cei cu deficiente sunt mai fericiti si mai utili
'în aceste institutii decât dacă ar fi eliberati, dar fi fost mult mai bine
'dacă nu s-ar fi născut niciodată.'
A mai fost încercată înainte !...
Miscarea eugenistă de la începutul secolului 20
avea drept scop să-i împiedice pe cei slabi să procreeze,
prin sterilizarea obligatorie a celor nepotriviti.
Eugenistii căutau să aplice binecunoscutele legi ale ereditătii
asa încât să prevină degenerarea rasei,
si să îmbunătătească calitătile ei înnăscute.
Acesta a fost un teren alunecos ce a condus spre un cosmar.
În cel mai rău caz,
eugenia devine o viziune tribală întunecată
în cele din urmă folosită pentru a justifica genocidul etnic din Germania nazistă
cu ecouri oribile în Bosnia si Rwanda.
Sunt convins că barbarismul la care s-a ajuns,
la apogeul eugeniei din secolul 20, a fost cumplit!
Dar este important să spunem că eugenismul nu este Darwinism.
Eugenismul nu este o interpretare a selectiei naturale.
Hitler, în ciuda legendelor populare, nu era Darwinist.
Fiecare fermier, horticultor sau crescător de porumbei
stia cum să împerecheze pentru a obtine rezultatele dorite.
Eugenistii precum Hitler, s-au inspirat de la crescători.
Ceea ce Darwin a realizat însă,
a fost doar că natura, poate juca rolul crescătorului.
Darwin a fost învinuit în mod gresit.
Întotdeauna am detestat felul în care Darwin a fost răstălmăcit
pentru a justifica competitia foarte dură din mediul afacerilor,
rasismul si politica de dreapta,
si în toată cariera mea, m-am luptat cu paradoxul aparent
al modului prin care cooperarea, a fi drăguti unii cu ceilalti,
chiar si moralitatea, pot evolua din brutalitatea fără de minte a naturii.
Charles Darwin a argumentat în "Originea Speciilor",
că evolutia vietii pe Pământ,
a fost condusă de lupta brutală pentru existentă.
Selectia naturală poate părea tristă pentru multi biologi.
Cu sigurantă, natura poate fi neîndurătoare si crudă.
Dar am fost intrigat de ceea ce pare a fi un act de bunătate în natură -
scâncete de avertizare, îmbrătisări pentru căldură si confort,
si îngrijire reciprocă.
Animale ca acestea dau dovadă de ceea ce noi numim "altruism".
Dau ceva altcuiva sacrificând ceva pentru ei.
Întrebarea cu care m-am confruntat ca biolog este "de ce?"
Explicatia trebuie, la un moment dat, să includă creierul.
Altruismul, ca orice alt comportament, trebuie să fi evoluat de-a lungul timpului,
odată cu creierul.
'Asa că acum, vreau să vorbesc cu cineva
care cunoaste evolutia psihologiei noastre.'
- Bună. - Bună. Mă bucur să te văd !
Când predăm evolutia, avem tendinta să ne bazăm pe anatomie
dar putem spune la fel de bine că psihologia, sau mintile noastre,
sunt organe evolutive, sau sisteme de organe, nu-i asa?
Păi, da. Avem toate motivele să credem
că mintea este un produs al activitătii creierului.
Se întâmplă să am unul aici.
Este clar că creierul este un organ.
Are o istorie evolutivă.
Poti găsi toate părtile din creierul uman si în creierul cimpanzeului
si al altor mamifere.
Si de asemenea stim că creierul nu este doar o retea neuronală,
si avem motive să credem că multe din produsele creierului -
senzatiile noastre, emotiile, limbajul nostru, modul de a gândi -
sunt strategii de negociere în lumea noastră -
supravietuirea, aducerea pe lume a copiilor, găsirea partenerilor,
negocierea relatiilor.
Presupun că putem toti să întelegem de ce dorinta sexuală
are o valoare de supravietuire Darwiniană.
Vrei să spui acum că mecanismul pentru vinovătie, încredere,
seamănă un pic cu dorinta? Vreau să spun...
există o dorintă de a avea încredere... sau nu este o...?
Într-adevăr!
Si oamenii nu au nici o problemă în a accepta explicatiile Darwiniene
pentru emotiile care sunt activate de lumea psihică -
frica de înăltimi, de serpi, de păienjeni,
si de întuneric si de apa adâncă,
dezgustul fată de secretiile corpului care ar putea avea paraziti,
sau carnea în putrefactie si tot asa -
um...dar deseori suntem surprinsi
si chiar rezistenti la ideea că unele emotii morale
ar putea avea o bază evolutionară,...
de exemplu încrederea, simpatia sau recunostinta.
Dar cred, cât se poate de clar, că dacă frica are o bază evolutivă,
cred că si emotiile noastre morale pot fi analizate în acelasi fel.
Cred că Stephen Pinker are dreptate, iar noi chiar avem o moralitate evolutivă.
Dar înteleg de asemenea de ce există rezistentă la această idee.
De ce ar fi mostenite de-a lungul brutalei lupte pentru existentă,
tocmai genele pentru acea parte a creierului
care determină generozitatea cu pretul unui sacrificiu?
Pentru a întelege aceasta, vreau să ne uităm la un alt caz
unde supravietuirea individuală nu apare ca o prioritate.
Penajul unui păun este superb
dar evident, stă în calea propriei sale supravietuiri.
Devine usor de zărit de către animalele de pradă,
si greutatea lui enormă trebuie că-i îngreunează o scăpare rapidă.
Deci, de ce nu este coada păunului eliminată prin selectia naturală ?
Charles Darwin era nedumerit.
"Vederea unei pene din coada păunului, de câte ori mă uit la ea...", a scris el,
"îmi face rău."
Dar a fost chiar Darwin care a descoperit răspunsul -
sex.
Coada păunului este o povară,
dar o favoare din partea genelor care au construit-o.
De ce ? Pentru că această coadă atrage parteneri sexuali.
Ceva în creierul femelei păun este atras de penele luminoase
si extravagante, desi costisitoare, ca o reclamă.
Evolutia păunului nu a fost modelată doar de supravietuirea individuală
ci si de creierul femelei păun.
Femelele păun, mature, se împerechează în mod selectiv,
asa cum crescătorii de porumbei aleg porumbitele .
Darwin a definit aceasta drept "selectia sexuală".
A realizat astfel că evolutia nu explică doar ce animale vor fi supravietuit,
dar si care ar putea prevala în câstigarea favorurilor sexului opus.
# Cowboy-ul dezbrăcat o aminteste pentru tine
# Sunt cowboy-ul dezbrăcat. Trebuie să faci ce trebuie să faci !
Sunt două conditii pentru ca un individ
să-si poată transmite genele generatiei următoare:
trebuie să supravietuiască, si trebuie să fie atrăgător pentru sexul opus.
Păunul este o comoară publicitară ambulantă.
Coada păunului cu pete în formă de ochi
este precum lumina unui neon ambulant.
Aici în America,
întâlnim un mod neasteptat prin care femeile,
s-ar putea spune că practică un fel de împerechere selectivă.
Voi întâlni câteva femei nemăritate care, în deplină cunostintă de cauză,
aleg caracteristicile pe care vor să le împerecheze cu ale lor,
în speranta de a le transmite copiilor.
Este oare posibil ca bunătatea, sau altruismul,
să fie unul dintre lucrurile pe care le aleg?
- Bună. Tu trebuie să fii Stacey.
Eu sunt. Bine ati venit! - Eu sunt Richard.
Îmi face plăcere să vă cunosc!
Si ea este?
'Aceste femei vor să devină mame cu ajutorul unui donator de spermă.
'Este un fel de selectie sexuală hi-tech.'
Multumesc pentru...
Crezi că vei alege un bărbat de care vei fi atrasă tu însuti?
Absolut. Glumesc, dar seamănă un pic cu căutarea pe "match.com" -
plătesti pentru a fi membru trei luni
si te uiti la poze si stiu câteva femei
care privesc asta în felul ăsta.
Cauti să fie sănătos, atractiv, în formă si inteligent.
Deci mi-as dori calitătile acestea pentru copilul meu -
aceleasi calităti pe care le-as căuta la un partener.
Sunt atrăgătoare pentru oameni în general, cel putin asa văd eu asta.
Pentru potentialii parteneri ai femeilor,...
parteneri pe care ele, nu-i vor cunoaste niciodată,
procesul începe aici.
Aici avem camerele donatorilor unde, stiti, pot să-si facă treaba.
Si...
Poze adecvate pe pereti.
Desigur trebuie să ai ceva material stimulant care să-i ajute.
'Dar pe cine vor alege femeile?'
Există femei care spun: "Dă-mi ceva la întâmplare!" ?
Foarte, foarte, foarte rar.
Arată-mi o femeie care a intrat într-un magazin de pantofi
si a zis, "Dă-mi ce vrei tu!"
Asta nu se întâmplă.
Îti trebuie timp pentru o decizie.
Desigur, dar în societatea noastră, ne prefacem că acordăm atentie ideii că,
eugenia reprezintă ceva tabu.
Deci ai putea crede că femeile sustin în continuare asta si zic:
"Eu nu aprob eugenia, deci..."
Este America - este o societate a întrunirilor si a consumului.
Oamenii sunt obisnuiti să... Intri pe net, cumperi produse, pui întrebări.
'Donatorii trebuie să furnizeze detalii complete intime,
'despre toate aspectele vietii lor.'
Mărimea la pantofi si alergiile
culoarea pielii -
dacă se bronzează usor.
(Femeia) Aici e unul care mi-a atras atentia.
6'1", ochi căprui, păr saten cârliontat.
Animalul preferat - câinele.
Dacă este fumător... Îi place James Bond.
Îi place Aston Martin.
Îi place muzica jazz.
'Dar vreau să mă întorc la enigma altruismului.
'Este oare posibil ca printre calitătile pe care femeile le cer de la un donator
'să fie si drăgălăsenia - bunătatea?'
Sunt interesată de acest donator
pentru că a explicat că cineva din familia sa,
a avut dificultăti să rămână însărcinată,
si de aceea e important pentru el să poată să ajute pe altii
care...um...au nevoie de asistentă în acest domeniu.
Deci mi-a plăcut asta.
'Ce este fascinant este că femeile nu vor doar
calitătile evidente ale masculului alfa.'
Sunt atâtea lucruri care sunt luate în seamă,
în afară de frumusete si/sau inteligentă.
Unul din donatorii care a fost foarte popular,
este de fapt cel mai drăgut tip.
Si...
Nu stiu cum să pun asta într-o formulă,
Dar este cel mai drăgut tip. Nu este cel mai destept tip,
nu este cel mai arătos tip.
Cum stiu că este cel mai drăgut?
A prezentat, de fapt, un profil cu adevărat bun si detaliat despre el.
Eu chiar l-am cunoscut si profilul se verifică - este un tip foarte drăgut.
Deci despre ce este vorba aici, la nivel fundamental ?
Asta face trimitere la un mai vechi interes al meu.
Am devenit fascinat de ideea că animalele au evoluat să fie drăgute
când am început să predau biologia la Oxford în anii 1960.
Asta se întâmpla la numai 10 ani după ce structura ADN-ului si a genelor
fusese descoperită, pentru prima dată, de către Watson si Crick,
si am fost intrigat de felul în care nouă stiintă a geneticii
putea furniza răspunsuri în ceea ce priveste enigma altruismului.
Genele sunt instructiuni codate care clădesc fiecare vietate - trup si minte.
Dau forma nasului specific familiei, de-a lungul generatiile următoare.
Ele dictează ce culoare a ochilor o să ai.
Dar astfel de exemple sunt doar vârful vizibil al iceberg-ului.
Acum, aici e faza -
noi organismele - tu, eu, caracatita, o nu-mă-uita sau girafa -
suntem masini de supravietuire.
Noi suntem vehicule pentru genele care călătoresc împreună cu noi -
vehicule care sunt aruncate după ce am transmis pretioasa informatie codată,
mai departe la următoarea generatie, prin reproducere.
Genele sunt copiate de la o generatie la următoarea, si tot asa.
Asa că ele, si numai ele, sunt imortale.
Pledez în favoarea existentei unui fel de "genă-de-supraveghere" a naturii.
Genele care supravietuiesc
sunt cele care furnizează constant,...
gâturi putin mai lungi, ochi putin mai ageri, sau camuflaj îmbunătătit,
si astfel îsi ajută vehiculul să supravietuiască
si să transmită aceleasi gene mai departe.
Supravietuirea celui mai puternic
înseamnă de fapt supravietuirea genelor,
pentru că doar genele supravietuiesc cu adevărat,
de-a lungul a mai multor generatii.
O genă care nu a avut grijă de propriile interese nu va supravietui.
Acesta este întelesul frazei "gena egoistă".
OK, deci cum pot genele egoiste să suporte bunătatea?
Dacă genele luptă cu egoism să facă tot mai multe copii ale lor,
cum poate o genă să-si atingă obiectivul egoist
făcându-si purtătorul să se comporte altruist?
O parte a răspunsului este rudenia.
O genă altruistă poate fi răspândită prin populatie
atâta timp cât altruismul este directionat spre celelalte organisme
care au aceleasi gene.
Cu alte cuvinte, prin familie.
Asadar, genele egoiste clădesc părinti,
care îi protejează pe cei tineri.
În termeni umani,... părinti care ar intra si într-o clădire în flăcări,
ca să-si salveze copiii.
Aceasta este asa numita "selectie a rudelor".
Cealaltă parte a răspunsului este altruismul reciproc.
Tu mă scarpini pe spate, iar eu o să-l scarpin pe al tău.
Când animalele trăiesc în grupuri care se întâlnesc unele cu altele, în mod repetat,
genele pentru întoarcerea favorurilor pot supravietui.
Indivizii se sacrifică unii pentru ceilalti,
îsi dau mâncare unii altora,
rudelor apropiate si altor indivizi
care ar putea întoarce favorul cu altă ocazie.
Genele egoiste dau nastere indivizilor altruisti.
În anii 70, am scris o carte adunând aceste idei la un loc,
intitulată "Gena Egoistă".
Ideea că altruismul se reduce la o strategie de supravietuire pentru gene,
i-a înfuriat pe multi, dar acum este acceptată de către biologi.
Dar nu acesta este sfârsitul povestii.
Am realizat că într-adevăr, pare să fie ceva ciudat la oameni.
Nu sunt oamenii mai degrabă si mai drăguti decât ne-am astepta,
prin prisma teoriei genei egoiste?
Donăm pentru caritate, dăm sânge,
plângem din compătimire pentru starea critică a unor străini.
Acum vreau să explorez de ce.
M-am străduit toată viata mea
să înteleg de ce oamenii trebuie să fie atât de buni si decenti unii cu ceilalti.
La prima vedere, pare să fie contrar nemilosului principiu "care-pe-care".
Fără nici o îndoială, Darwinismul a fost atenuat
pentru că era în interesul egoist al genelor să dezvolte animale altruiste.
Există motivatii genetice clare în favoarea actelor limitate de bunătate.
Dar nu pot să nu mă întreb:
Sunt acestea suficiente pentru a explica bunătatea oamenilor,
sau chiar si a cimpanzeilor?
'Primatologul Olandez, Frans De Waal
'a fost un critic al ideii genei egoiste.
El studiază cimpanzeii.
'El crede că cele mai apropiate rude în viată ale noastre,
'dau dovadă de empatie si preocupare morală
'care depăsesc altruismul între rude,
sau comportamentul "ochi-pentru-ochi, dinte-pentru-dinte" al genei egoiste.'
Să spunem că într-o dispută mai serioasă,
cineva pierde lupta,
foarte des altcineva va sări în ajutorul lor,
îl va lua sub umărul său, va încerca să-i calmeze.
Putem numi asta comportament de consolare
si este destul de comun ca să poti colecta date despre el.
'De Waal a acuzat munca mea,
că promovează ceea ce el a etichetat "teoria furnirului",
'ideea că morala este un furnir subtire
'asezat peste răutătile naturale, mostenite de la animale.'
Ei bine, motivul pentru care vorbesc de teoria furnirului
este pentru că au trecut 30 de ani, si toate cărtile publicate
ne spun despre cum oamenii nu mostenesc bunătatea.
Oamenii sunt răi înăuntrul lor
si dacă suntem buni este pentru a crea o bună impresie fată de ceilalti.
Si dacă suntem morali,...
acesta este doar un mic furnir la suprafata naturii umane.
Iar eu sunt în opozitie fată de asta.
Sentimentul meu este că fenomenul pe care îl vedem,
pe care l-ati descris ca empatic,
este un fenomen ce trebuie explicat.
Si le vom explica, în cazul meu, în termenii genelor egoiste.
Genele egoiste sunt la fel de bune pentru a explica comportamentul altruist,
pe cât sunt de bune pentru a explica comportamentul egoist.
Dar poate problema este că...este clar o genă ce se promovează singură,
si astfel cuvântul "egoist" are un înteles motivational, desigur.
Si cred că aici devin oamenii confuzi uneori :
dacă avem gene egoiste, înseamnă că noi suntem egoisti,
si acele lucruri trebuiesc tinute la depărtare.
Chiar trebuie. Este o confuzie foarte nefericită,
pentru că mare parte din carte este despre comportamentul altruist.
Stiti că în ideologia politică, a fost de asemenea folosită,
deci de exemplu, ceea ce numim Darwinism social,
care este foarte vizibil în această tară, în SUA,
este un fel de înclinatie ideologică care spune că
animalele nu sunt prietenoase unele cu celelalte,
deci nici noi oamenii, nu ar trebui să fim unii cu altii.
Nu există nici un motiv să-i ajuti pe cei săraci,
pentru că cei săraci, trebuie să se ajute singuri,
si dacă nu pot, dispar, si asta e bine.
'Si eu urăsc Darwinismul social ,
'dar asta nu înseamnă că trebuie să romantăm natura
'sau să nu privim realitatea în fată,
'atunci când vine vorba de rădăcinile genetice ale altruismului.
'Cred că altruismul a fost favorizat
'prin selectia de rudenie în grupurile mici din natură.
'Dar când vine vorba de oameni, se întâmplă ceva special.'
Noi am depăsit selectia de rudenie.
Lumea noastră s-a dezvoltat pe o altă scară numerică.
Trăim ca niste străini în mijlocul unei populatii mari, anonime,
iar nu printre rude care ne împărtăsesc genele,
si nu printre oameni de la care ne-am astepta, să ne întoarcă favorurile.
Si totusi, tot avem dorinta de a fi drăguti.
Regulă care este clădită în creierul nostru zice:
"Fii drăgut cu toată lumea pe care o cunosti!"
Si aceasta se aplică si în natură, deoarece toată lumea pe care o cunosti,
alcătuieste un grup mic.
Păstrăm analogia: pe oricine ai întâlni acesta îti poate fi văr.
Asa că atunci când văd alt om în pericol,
plângând, sau ceva în genul acesta,
am un sentiment aproape incontrolabil să mă duc să-l consolez,
poate să-l iau în brate. "Ce s-a întâmplat? Cum pot să te ajut?"
"Um...te rog lasă-mă să te ajut."
Si acesta este un sentiment interior puternic
care, ca si Darwinist,
cred că are rădăcini ancestrale într-un trecut,
în care am trăit în grupuri mici ca acestea, bande mici...
în care probabil eram înconjurati de rude
sau înconjurati de indivizi care puteau întoarce favorurile.
Ei nu mai sunt asa... "această persoană care plânge,...
îmi este complet indiferentă!"
Ei nu vor fi recunoscători niciodată, dar totusi dorinta rămâne...
"Nu pot să-l ajut!"
Oh, a pierdut-o.
A prins-o data trecută.
Mai am una.
Oh, minunat!
De ce sunt oamenii adesea, atât de buni cu străinii?
Să fie oare, pentru că genele noastre egoiste,
într-un anumit sens - un sens binecuvântat -
au esuat?
Comparati-o cu dorinta sexuală.
Dorinta de împerechere, chiar dacă folosim intentionat contraceptionale
pentru a contracara scopul evolutionist,
rămâne prezentă datorită genelor.
În mod similar, păstrăm dorinta de a fi drăguti, chiar si cu străinii,
pentru că drăgălăsenia este în noi de când obisnuiam să trăim
în grupuri mici de rude apropiate si cunostinte apropiate,
cu care era benefic să întorci favoruri.
Acesta, este pentru mine, antidotul
la obscurantismul pe care unii l-au găsit în mostenirea Darwiniană.
Si mai mult decât atât.
Satisfactia de a fi fiinte umane constiente
este aceea că ne ridicăm deasupra originilor noastre.
Genele noastre egoiste, esuate
dovedesc că noi nu imităm răutatea naturii,
ci ne detasăm de ea si trăim conform valorilor noastre.
Darwin a si recunoscut: noi oamenii suntem prima si singură specie
capabilă să se sustragă fortei brutale care ne-a creat -
selectia naturală.
Noi, oamenii civilizati ne mândrim că încetinim procesul eliminării.
Construim aziluri pentru nebuni, mutilati si bolnavi.
Instituim legi pentru săraci,
iar medicii nostri uzează de cele mai bune resurse ale lor,
pentru a salva vieti, până în ultima clipă.
Acesta este clubul 999 din cartierul de est al Londrei.
Îi adăposteste pe cei mai putin norocosi,
pe alcoolici, dependentii de droguri si pe cei fără casă,
dându-le ceaiuri, si mese calde.
Un asemenea altruism, cred eu, se numără,
printre culmile civilizatiei umane.
Ne pasă de cei mai vulnerabili, din societatea noastră.
Avem grijă de bolnavi,
dăm bunăstare celor nevoiasi.
Simt ce am simtit mereu, că au nevoie de ceva cald...
care să-i încălzească. Când au fost afară toată noaptea
dormind si...n-au avut parte de căldură sufletească.
Dacă ar avea o cană de supă...
Si ce te face să simti nevoia să fii asa drăgut si bun?
Păi, am fost copilul războiului, asa că niciodată nu aveam multă mâncare,
si de aceea am încercat mereu să am grijă de ei cât pot de bine.
Dacă le e foame, o să-i hrănesc.
Dacă ti-a fost foame când erai copil,
simti că nu vrei ca asta să se întâmple si altora.
Asta este. Asa am simtit.
Putem empatiza. Ne putem imagina cum e pentru altii.
O societate condusă după legile aspre ale Darwinismului,
ar fi una nemiloasă.
Din fericire, selectia naturală ne-a dotat cu creiere mari.
Cu aceste creiere mari, putem plănui o societate mai prietenoasă -
genul de societate în care am vrea să trăim.
Evolutia nu are niciun scop.
Nu este vorba de bunăvointă aici, nici de planificări anterioare.
Unora, asta li se pare deranjant,
dar există o cale mai bună pentru a o întelege.
Noi, singurii de pe Pământ, am evoluat până la momentul extraordinar
în care putem întelege genele egoiste care ne-au modelat.
Ele nu sunt modele pentru cum să ne comportăm, dimpotrivă.
Pentru că suntem constienti de aceste forte,
putem să ne străduim să le îmblânzim.
Prin bunătate si moralitate, medicină modernă, filantropie,
chiar si plătirea taxelor, putem răsturna tirania selectiei naturale.
Creierele noastre evoluate ne împuternicesc
să ne revoltăm împotriva genelor noastre egoiste.
În episodul viitor, intrăm în cusca leului -
reactia violentă a religiei zilelor noastre, împotriva lui Darwin.
Strategiile din ce în ce mai elaborate pentru a nega evidenta evolutiei
si cum Darwin însusi s-a luptat cu implicatiile propriei teorii.
Traducerea varinos, pentru Subs.ro